Venice Beach, mesto zgrajeno na nasprotjih.
Deset let stare betonske stavbe med milijonskimi hišami.
Zdelani potepuhi smetijo iste ulice, ki jih vaši svojci iz Oklahome
obiščejo vsako poletje. Vsako špelunko, ki vam je pri srcu,
izriva usrana tehnološka firma. V vsem tem kravalu boste našli njega.
Edinega detektiva v Veniceu. –Živeti morate. Življenje hitro mine.
To je moj šef Steve Ford. Samoimenovani voditelj skupnosti.
In to jemlje zelo resno. –Preden se zaveš, imaš 12 let. In kaj boš s tem?
Nočem, da ponovite moje napake. Tako se začne. Malo trave,
potem kokain pa par steklenic tekile vsak teden.
In cipe trikrat na teden. In tisti hip je zabavno.
Ampak nekaj vam povem.
Vedno se konča z glavo, kot bi jo povozil avtobus. Vam je všeč?
Ne, ni. Kmalu po tem
sediš na kuhinjskih tleh s pištolo v ustih
in se sprašuješ, ali je danes tisti dan,
ko bom pritisnil na sprožilec.
Pravico imate živeti in živeti morate prav.
Slišite?
Dobro, pojdimo. V rolkarskem parku smo. Rolkajmo.
DrSi predstavlja NEKOČ V MESTU VENICE
Od nekdaj sem hotel biti zasebni detektiv. Ker je Steve edini v mestu,
ni šlo drugače, kot da delam z njim. Kar je dobro. Mislim vsaj.
Ker je imel veliko dela, kot mentor sodobne mladine,
sem dobil priložnost, da se lotim prvega primera,
kar me je pripeljalo sem, do Nole Tuiasosopo.
Upam, da sem izgovoril prav. Ne vem, Samoanka je.
Saj s tem ni nič narobe, le nekateri imajo zapletene priimke. Nekateri.
Kasneje bom popravil. Pogrešana od julija,
pa sem jo ravno opazil na vogalu Šeste in Oakwooda. In povem vam,
Steve ni pretiraval, Nola je zelo privlačna. Briši to, čisto noro …
Zakaj ni privlačna kot poklicna manekenka. No, ja, vse kaže,
da hodi v nekakšno skupino za pomoč. Verjetno so Anonimni alkoholiki …
Prekleto. Jaz sem John, Stevov partner.
No, kmalu bom, samo še papirje čakam.
Si jo našel? –Mislim, da. –Ne izpusti je izpred oči.
Kdo bo začel?
Živjo. Ime mi je Rick in sem odvisen od seksa. –Živjo Rick.
Moj strup je pornografija. Začelo se je v katoliški šoli in šlo na slabše.
40 ur na teden visim gor. To je polna zaposlitev.
Vpisan sem pri velikih štirih, PornHub, RedTube, Reality Kings
in Brazzer. Pa še EskimoTube, JizzHut …
O, bog, pošast sem.
Kristus. –Bi se zaupal skupini?
Bi se zaupal skupini? –Ne. Ne, samo poslušam.
Ne gre tako. Vsak mora prvi večer sodelovati. Prosim.
No, če je treba …
Prav.
Sem John in sem odvisen od seksa. –Živjo. John.
Pozdravljeni. Obožujem seks. Rad ga dobim in rad ga dam.
Preveč ga imam rad in preveč ga dobim. To je glavna težava.
Na seks cest z dvignjenim palcem čakam na seks avto.
Tudi jaz porabim 40 ur na teden, ampak za seks,
ne za drkanje kot ta možak. Kompleten seks,
In če prav pomislim, več kot 40 ur, torej delam nadure.
Za to bi moral biti plačan. Čeprav ne podpiram seksa za denar.
To ni prav, ne? Saj se strinjamo, kajne?
Dobro. Seksam z vsem, kar mi pride na pot.
Seveda so omejitve. Starost. 18 in mlajše ni dobro.
Navzgor se pa izkažem. 50, 60, 80, 90,
stoletnice … –Dobro. Hvala, John.
Nola? Nola? –Me zasleduješ? –Ne, ne.
Ne uporabi pršila. Nisem zalezovalec. Pravzaprav te zasledujem,
ampak ne kot zalezovalec, temveč poklicno.
Tvoja brata sta najela mojega šefa, da te najde. To je moje izhodišče.
Rada bi, da prideš domov. Pogrešata te.
Lahko bi te odpeljal vsaj k svojemu šefu. Profesionalno,
ne kot manijak ali perverznež.
Ja, povedal ji bom. Tam boš do jutri varna,
zjutraj pa se zmenimo, kako in kaj s tvojima bratoma.
Tisti Rick. 40 ur na teden? Hudo je vdan masturbaciji.
Ja. Upam, da občasno zamenja roko.
Če je ne, se ti vname karpalni kanal.
Pa žulji … In odrgnine.
Upajmo, da ima pri roki antibiotično kremo.
Samo pravim. Oprosti.
No, prispela sva. –Krasno. –Ja. Kot vidiš, je prijetno.
Kmalu boš doma. –Pošlji jo gor.
Tukaj je. Steve je krasen.
No, veselilo me je. –Enako.
Hvala za vožnjo. –Veš, da, le svoje delo opravljam.
Adijo. –Se vidiva.
Ne bo ji hudega. Steve je dober fant.
Ne bo ji hudega.
Miruj. Želel si boš, da se je ne bi dotaknil. –Nehaj. Ubil ga boš.
Nola, spelji se v sobo in ostani tam. –Poslušajta, pogovorimo se.
Doživel boš samoanski vihar.
Plačala sva ti, da jo najdeš. –Našel sem jo.
Moral bi jo najti, ne pofukati. –Najina sestra je, ti prasec.
Mrtev si, Steve.
Beži, Steve!
Roke, kolega! Pokaži roke! Roke gor, sem rekel.
Kristus. –Bill, ti si. Kako se imaš?
Kaj pa počneš tukaj? Nisi že sit tega igranja Petra Pana?
To ni več zate, star si. Spoznaj kakšno svojih let
in si uredi življenje. –Bom. –Veš, Steve, nekega dne
te bo eden teh tipov zasačil. In kaj boš takrat? –Poklical bom 911,
poiskal tebe in šla bova na krofe. –Jebi se, Steve.
Pazi nase. –Pojdi domov. –Previden bodi. –To ni normalno.
Ljudi za tako stvar priključijo na elektrode.
To se zdi enako.
Tam je, ujemi ga. Obrni, hitro.
Zdaj ga imava. –Hitreje vozi. Ujemi tega cepca.
Sranje, tam je. –Dajmo, dajmo.
Pardon. –Steve, v baru ne smeš imeti pištole.
Ti pezde.
Dajmo, dajmo.
Tino, odpri. –Kam je šel?
Odpri. Daj, no. –Gol si.
Kaj? Ja, gol. Prosim, spusti me noter. –Ne bom prenesel spet strtega srca.
Zaradi avta? –Rad sem ga imel.
Daj, no, Tino. –Ukradli so ga in prosil sem te za pomoč. –Žal mi je.
Čustven in občutljiv sem. –Vem. Razumem.
Prav, dobil ti bom avto. Prav? –Reci obljubim. –Obljubim.
Nisi rekel. –Obljubim, da ti ga bom dobil. –Ne. –Obljubim. –S prsti.
Spusti me noter. –Pokrij si tiča. Pico imam. –Prav.
Jebemti.
Pritisni, pezde.
Ne grem tja. Spyderjevo je. –Moj avto je v njegovi garaži.
Moraš mi ga dobiti nazaj. –Nisem rubežnik, ampak jebeni detektiv.
Obljubil si. Kožo sem ti rešil. Mož beseda si. –Prav, prav.
Mož beseda si. –Prav, prav. Pomiri se.
Daj ključe. –Hvala, Steve. –Saj bo.
To, bedak.
Dve veliki pici s pikantno salamo. Saj ste ju naročili? –Spyder, pica.
Carlos Manuel Ochoa z vzdevkom Spyder. Z y.
Zveze s kartelom Sinaloa.
Menda je v Starbucksu ubil točaja, ker je narobe napisal njegovo ime.
Kar je tečno, saj je z y. Ni važno. Mamila za Venice dobavlja Spyder.
Dve pici s salamo. Ju niste naročili? –Nihče ni naročil pice.
2004, to je vaša pica, ne? –Nekam star si za dostavo pic.
Moja stara mi stalno teži. –Koliko?
25$. –Hvala. Hvala, veliko je.
Smem na stranišče? Že dolgo sem v avtu? –Malo ali veliko. –Malo.
Prav. –Kje pa je? –Na levi.
Ne poščij školjke. –Prav.
Kdo si pa ti? Si policaj? –Ne. –Kdo si?
Steve. –A tako? –Spyderjev prijatelj sem.
Saj je to stranišče, ne?
Spyder, nekdo ti krade avto.
Pezde.
Ubil si moj avto. –Takega avta ne moreš ubiti.
Poglej. Malo kladiva, malo stekla. Gume so še vedno fantastične.
Žal mi je.
Jebemti!
Dave Jones. Pa ne pevec Monkeesov.
Ta je lokalna legenda in dolgoletni Stevov prijatelj. Zaslovel je,
ko je gol deskal po pomolu neprekinjeno 12 ur. Zadet.
Dandanes ni več tak frajer, zlasti zaradi grde ločitve.
Živjo, Dave.
Si začel delati v Tinovi piceriji?
Te zanima, kaj mislim o vsem tem? Nikoli ne kupi deskarske trgovine.
Poglej inventar.
Vse premoženje hoče in še preživnino. –Žal mi je.
V redu bo. Bova že kaj pogruntala. –Sonce bo kmalu vzšlo.
Ja. Moral bi se naspati. –Dokončal sem tvojo novo desko.
Zabavno je bilo, a moram po psa. –Zakaj ji ne prepustiš Buddyja?
Všeč ji je, da pridem ponj. Bolje se počuti.
In varneje. –Ona?
Stevovi sestri gre na tesno, odkar je mož odšel in pobral ves denar.
Zelo ji pomaga. –Steve. –Kolikor more.
Živjo, Katey. –Hvala za kavo. –Zelo nesebično od njega.
Vidite? Od sile možak. –Taylor!
Stric Steve je prišel po Buddyja.
Se ti je oglasil? Se še kar išče v Avstraliji?
Nimava denarja za to. Misli, da je tam zunaj nekaj več. Kaj neki?
Ljubica, ne vem. Saj bo v redu.
Buddy Ford, 49 pasjih let in stoodstotno parson russell terier.
Steve obožuje tega psa. –Stric Steve. –Živjo, Taylor.
Kaj se učiš? –Kemijo.
Naj ti pomagam? –Kemija višje stopnje.
Boš zvečer pripeljal Buddyja nazaj? –Kaj, če bi ga pripeljal vsak večer,
in prišel zjutraj ponj, dokler ne boš rekla, naj neham.
Res? –Ja. –Prima bi bilo.
Vetrovi ga dajejo, a me ne moti. Pridi, Buddy, greva.
Žal psi ne smejo sem. –Priden je. –Kaj pa to pomeni?
To rečem, ko skušam izigrati pravila. Včasih vžge.
Ne? Prav. Ven, kolega. Veliko kavo.
Nisi v svoji pisarni. –Žid Lew.
Vem, kako zveni. Ni žalitev, vsi mu tako pravijo.
Sam si pravi Žid Lew. –Ne, nisem v svoji pisarni.
Šel sem tja. –In me nisi našel? –Steve, rad bi te najel.
Iznajdljiv poslovnež je in malce skop. Ne po židovsko, normalno.
Punca na sliki … –Veliko denarja za nekaj slik.
Ja. Lahko bi te stalo več. –Zakaj se prepirava? Pomeniva se o poslu.
Hvala. Se vidiva kasneje, Lew. Pojdiva, Buddy.
Neka grafitarska baraba čečka po mojih blokih.
Pri tem bi ti lahko pomagal. Veliko grafitarjev v soseski poznam.
Ampak še vedno mi dolguješ denar. –Tega ne morem plačati. Iz principa.
Steve! Spet spravljamo bend skupaj. Krasno. –Prijatelj.
Ja. Taylor Swift je rešila glasbeno industrijo.
Kdo je pa to? –Nimam pojma. –Hišo ti bom prodal nazaj.
Hišo mojih staršev? –Ja.
Nazaj mi jo boš prodal? Za isto ceno, kot si jo kupil?
Daj, no, ubijaš me. To je zdaj Silicon Beach.
Veš, koliko bi dobil za to hišo? –Nič ne bo. –10 % več.
Vidim, da ti to veliko pomeni. –S čim sem se izdal?
Pisno hočem. –Ubijaš me. Prav. Pojdiva. Moram ti pokazati.
Kristus. –Zdaj razumeš? –Všeč mi je.
Razumeš pa, da meni ni.
Ujel je tvoje bistvo. Zakaj ne prepleskaš?
Že štirikrat sem. Drugo je bilo še bolj umazano. –Bolj od tega?
Samo opravi. Če hočeš hišo staršev nazaj. –Plačaj mi.
Ne glej tega. Pridi sem. Ne glej.
Davova trgovina. Ločujem se. Vse moram prodati.
Kaj pa to? –Samo za gotovino. Na razprodaji je.
Hvala. –Lahko mi vzame trgovino, a ji ne bom pustil ničesar.
Vse bom pustil.
Tako je, vse pusti.
Običajno do zdaj Steve že spije 8 skodelic kave.
Slabo prenaša kofein. Takole med nami rečeno,
sem v pisarno dal brezkofeinsko, da ni tako napeto.
John. Si kje tu videl sliko moje hiše? Dobra kava.
Samoanca sta te iskala. Rekel sem, da ti je zelo žal.
Dobro. Saj nisi dal naslova pisarne? –Ne. –Dobro.
Čeprav bi sama zlahka ugotovila, kje je, če bi le malo pobrskala.
Kaj pa slika? Slika hiše moje družine.
Ne. Zavarovalnica ne bo plačala, dokler ne urediva par stvari.
Slika hiše mojih staršev. –Nisem je videl. –Na moji mizi je bila.
Še vedno je ni. Zavarovalnica ne bo plačala, dokler ne vloživa zahtevka.
Zdaj imava nov primer. –Super. –Žid Lew. Njegovi bloki so polni grafitov.
Mesec mojega življenja je šel v nič. –Hiša je bila na moji mizi, bila je …
Oprosti, tukaj je. –Pa poglejmo to sliko.
To sem jaz pri sedmih letih. Psa držim.
To si ti? –Ja. –Zelo debel si bil.
Zelo debel si bil.
Starši so me napačno hranili … –In veliko.
Morda si pojedel tretjega brata. Čudi me, da nisi pojedel psa.
Ker si bil tako zavaljen. Ampak zdaj si v redu. –Poznaš kakšne grafitarje?
Ne osebno. –Potem jih pa poišči. –Ja, seveda. Našel bom grafitarje.
Nabavi več te kave. –Vsekakor.
Steve, potrebujem te. –Takoj sem izgubil veliko teže. Pridi, Buddy.
Takoj si izgubil tudi veliko las.
Steve. Tvojo pomoč potrebujem. –Kdaj? –Zdaj.
Zdaj? –Ja. Saj veš, zakaj. Obupan sem.
Prav. Buddy, zadaj. Gor. Takoj zdaj?
Ja. –Ne vstajaj, Buddy.
Daj to v uho. Ves čas me boš slišal.
Prav. –Res hočeš to narediti?
Moram. –Ob prvem znamenju težav se poberi. –Vem. Bom. –Ne šalim se.
Zaželi mi srečo.
Smem? –Živjo, Dave. –Anne.
Podpisati moraš ločitev. –Ničesar ne podpisuj.
Ponavljam, ničesar ne podpisuj.
Dave!
Prepustila ti bom deskarsko trgovino. –Nikar. Vstani in pojdi …
Si ne boš premislila?
Opravljeno je.
Dave, opravljeno je. –Previdno.
Podpisal bom, ker sem se naučil pustiti. –O, ne.
Če misliš, da si zaslužiš vse, za kar sem garal, potem imej vse.
Tudi deskarsko trgovino. –Ne, Dave, ne podpisuj. Nehaj.
Saj sem mu rekel.
Mislim, da sem zajebal.
V redu bo.
Pridi, Buddy.
Nekaj časa boš pri Taylor. Ne za vedno.
Priden. Potrkaj na vrata.
Kako se imaš? –V redu. Pa ti?
Veš, da te imam skoraj za sina. –Tega nisem vedel, ampak hvala.
Včasih imam tudi jaz tebe za očeta.
Zelo zastrašujočega očeta. –Tvojo pomoč potrebujem. –Prav.
Na terenu?
Šel boš ven in ugotovil, kdo riše slike na stene Žida Lewa.
Preveril sem vse grafitarje v mestu, pa nič. Ne podpisuje se.
Mogoče je pa šolan slikar. –Ja, ujema se.
John, obleci dodatne spodnjice. –Zakaj?
Zakaj? –Zakaj moram obleči dodatne spodnjice?
To je disciplina. –Oprosti, spada k delu detektiva,
da nosi več spodnjic? Imaš zdaj oblečenih več spodnjic?
To je moja skrivnost. –Prima.
Pripravi se. –Klasičen očetovski lik.
Kristus, Nola. Ne, to se mora nehati.
Resno. Konec je. Ne smem te več videti.
Morala sem te videti.
Ne oglasi se. –Taylor je. –Kdo je Taylor? –Počakaj. Živjo, kako si?
Stric Steve. –Hočem, da takoj … –Kdo je to? –Čistilka. Padla je.
Oropali so nas. Vse so odnesli. –Kaj?
Vse so odnesli. TV, stereo, Xbox. –Neverjetno, Buddyja so vzeli.
Ostanita mirni in počakajta policijo. –Kam greš pa ti? –Po svojega psa.
Našega psa. –Našega psa. Tu ostanita.
Rajeesh. –Ničesar nisem videl. –Kaj si videl? –Nič.
O čem pa govoriš? –Ne.
Ni važno, kaj je. Nočem več težav. –Lahko … –Ne.
Tvoja kamera gleda po moji ulici. –V tej soseski me sovražijo.
Kdo te sovraži? Priljubljen si. –Ne vsi. Sem pa obstranec.
Mojega psa Buddyja so ukradli. –V moji domovini je poslastica, ne?
Tega nisem rekel. –Si pa mislil. 200 $.
200 $? –Toliko stane, da izdam soseda.
Kam smo prišli?
Recimo 80 $. –Prav. Zguba.
Dva narkomana sta hotela zamenjati robo za pivo. Tvojega psa sta imela.
Videval sem ju na promenadi.
Dober sosed si. –Jebi se, Steve.
Hej, klinčič, lahko malo?
Kaj si rekel? –Hotel sem reči klinčiča.
Klinčič ena in klinčič dve. –Jebi se.
Kako ti je to všeč? –Pa kaj ti je? –Nos si mi zlomil.
Zapri. Koga briga. Kje je moj pes? –Ušel je. –Ja, ušel je.
Kako, ušel? –Najinemu dilerju sva ga dala. On ga ima.
Kako mu je ime? –Ne vem, kako je ime psu. –Ne psu, bedak.
Vajinemu dilerju. –Ime mu je Spyder.
Buddyjeva ovratnica?
Ne zajebavaj se z mojim psom.
Jebemti gate.
Živjo.
Spyder? Živjo, Spyder. Jaz sem, Steve. Se spomniš?
Hudo mi je bilo, da sem zapeljal skozi tvoja garažna vrata.
Prinesel sem ti te slastne maf …
Imaš pa jajca, da si upaš priti sem.
Koliko je ura? –Toliko, da te spet zbutamo.
Sam se je uspaval.
S čim je ta? –Z banano in orehi.
In ščep cimeta. Zakaj si prišel sem, norec?
Moja nečakinja Taylor ima 15. Prijazna deklica je.
V šoli ji gre dobro, pametna je, vesela, zabavna.
Nenadoma pa je njen oče odšel. Da bi se našel, karkoli že to pomeni.
In zdaj jaz skrbim za Taylor in njeno mamo Katey.
Kakšno zvezo ima to? –Naj pove. Nadaljuj.
Sinoči so ju oropali. Odnesli so tisti TV, tisti stereo in tisti Xbox.
Najpomembnejše, kar so odnesli, pa je bil moj pes. Buddy.
Ta pes? –To je moj pes. –Nisem ga ukradla.
To je moj pes. –Nisem ga ukradla. –Tišina.
Nobenega psa nismo ukradli. Darilo je bil.
Kljub temu je ta pes edino, kar tolaži mojo nečakinjo.
Torej hočeš psa nazaj? –Ne dam ga. –Tišina.
Samo to hočem. –Prav. Lahko ga dobiš. –Ne! –Ja.
Stalo te bo samo 3000 $. –3000 $? –4000 $.
Pravkar si rekel 3000. –Uničil si mi okno. –Psa si dal meni. –Tiho.
Daj mi štiri jurje za avto, okno in garažo, pa bom psa dal zraven,
ker me je zgodba o punčki ganila. –Nimam toliko denarja.
Potem te bom pa ubil. –Potem ga pa lahko dobim.
24 ur imaš. –To je moj pes, Spyder.
Yuri, tukajšnji oderuh in neusmiljen pesjan.
Vsi vedo, da je zadnji, pri katerem bi si izposojal.
Pa tudi zadnji, ki ga hočeš videti na plaži v bikiniju.
Obožujem to deželo. –Vrniti mu moraš v enem dnevu.
Kdo si izposodi pri tipu, ki mu moraš vrniti naslednji dan.
Kako gre, Yuri? –Potrpljenje terja.
Koliko bi rad?
5000. –Po telefonu si rekel štiri. –Če že štiri, lahko tudi pet, ne?
In kako mi misliš vrniti? –Jaz sem, Steve, veš, da ti bom vrnil.
Čakaj, čakaj.
Casio. Potrebujem jo, ne poznam na uro.
Si že kdaj slišal za beloruski metuljček?
Najprej odrežeš moda in jih porineš v grlo.
Potem zarežeš tukaj in tukaj. Jajca potisneš ven in videti je …
Kot metuljček? –Ja, ja. Zelo formalno.
Všeč si mi, smešen si. Posodil ti bom,
a mi moraš vrniti, sicer boš imel mošnjat metuljček. Jasno?
Da. Mošnjat metuljček.
Srečno. –Hvala. –Kmalu se vidiva.
Steve. Govoril sem s svojim posrednikom. Kitajce,
ki se zanimajo za nakup mojih blokov, moti zadeva z grafiti.
Ja, zadeva z grafiti postaja moteča. –Prepolovili so ponudbo.
Takole je. V naslednjih dveh dneh najdi tega grafitarja in poskrbi,
da v času garancije ne bo čačk, pa ti hišo prodam po nabavni ceni.
Zelo velikodušno, Lew. –Res je.
Če tipa ne najdem, boš imel izgubo v 8-mestnem znesku.
Če nočeš moje pomoči, bom razumel. Saj gotovo …
Prav, razumem. Najdi tipa, pa ti bom jebeno hišo dal.
Vidiš? Daj-dam, pa so vsi zadovoljni.
Jaz nisem zadovoljen. To ni zadovoljstvo. Ujemi klinca.
Steve? Živjo, John. Oprosti, da ti puščam sporočilo,
ampak gledam sliko risbe na Lewovem bloku
in ji dajem oceno 7 od 10.
Senčenje mošnje in žile in cela zadeva ti kar sledi.
Takole bom. Vsem lokalnim galerijam bom pokazal sliko
in skušal požreti čim več tiča.
Vizualno, z očmi, ne …
No, ja, lotil se bom tega in ti kasneje sporočil.
Kristus, to je bilo slabo.
Bi lahko vprašal o nekem slikarju? –Seveda.
Posvariti vas moram, sočno je.
Ja, Salvatore Lopez je to naslikal. –Ste prepričani? –Popolnoma.
Ste prepričani? –Ja. Vidite, kako vam žile sledijo?
Ja. –On je.
In senčenje mošnje je … –Klasični Salvatore. Popolno.
Klasični Salvatore? –Seveda. –Klasični Salvatore. Kje ga najdem?
Zakaj? –Zelo mi je všeč in rad bi naročil poslikavo.
Pustite mi telefonsko, bom videla, kaj lahko uredim.
Ej, Spyder, imam štiri jurje. Kje je moj pes?
Slaba novica. Ni ga več. –Kako ga ni več?
Ni ga več. Mrha Lupe ga je vzela. –Kaj? Vzel si denar.
To je bilo za avto, okno in garažo. Psa bi ti dal brezplačno.
Misliš, da sem bedak? Daj mi mojega psa, sicer bom znorel.
Psa ni več, kaj? –Ej, stari?
Ne misli, da doma nimam ubrisanih ljudi. –Res si nor.
Bili so, kjer ti nisi bil nikoli. –Vidim. –Veliko duševnih bolezni.
To je Taylorin TV. –Kaj je s Taylor?
To je TV tvoje nečakinje.
Zajemi sapo.
Mrha Lupe je vzela tvojega psa.
In kovček mojega kokaina. Najdi njo in mojo robo,
pa ti bom dal denar nazaj.
Kaj pa tole? Najdem tvojo punco
in tvoj kovček kokaina, pa mi plačaš trikratni znesek.
Velja, pezde. A pohiti, preden moja mamila dobijo novega dilerja.
Takoj bom začel. –Kjerkoli je ta mrha, tam je tvoj pes.
Kaj? Všeč ji je Knot's Berry Farms. –Že dolgo je zaprto, ne?
Ne. Druga mrha na sliki je njena sestra Consuelo.
Včasih poje v bratrančevem baru La Patronca. –Naslov? –Poguglaj.
Moral boš v izvidnico. Bar La Patronca, iščeva pa Consuelo.
Ugotovi, kje živi, pa naju bo pripeljala do Lupe in kokaina.
John, ne izstopaj, prav?
Hector! Prekleto, kaj sem rekel? Nisi klinčevi DJ!
Živjo, amigo. Lep lokal.
Rad bi eno najboljših cervez, prosim. 2 $ bi morala zadoščati.
Nočem cen za gringe.
Ojej.
Lepi škornji. –Hvala. Najlepša hvala.
Obdržite drobiž.
Upam, da veste kaj o tej punci.
Kristus. –Zakaj sprašuješ? Si policaj? –Ne, ne. Nisem.
Samo prijatelj. Samo iščem jo. –Tudi tebe zafrkava?
Ne da bi vedel. Ne, nič osebnega, le govoril bi rad z njo.
Prav. Moral sem preveriti. Ime ji je Consuelo
in s sestro Lupe živi v motelu Hollywood Premiere.
Super. Šlo je veliko lažje, kot sem pričakoval.
Hvala.
Peško je pljunil na tla. To je vse, kar sem hotel izvedeti.
To vam bom pustil in hvala za vas čas. Pivo tudi.
To je za vas, napitnina. Hvala. –Pazi se. Rada zafrkava.
Ure traja, da odgovori na SMS. Najbolj zoprno pa je,
da se zmeni, potem pa prekliče. Povabi te gledat film,
potem pa hoče gledati film. Pa kozorog je.
Dobro. Res moram iti. –Če jo najdeš, ji povej,
da Rigaberto misli nanjo. –Bom. Lep dan želim, gospodje.
Po izvrstnem detektivskem delu
sem Steva poslal v motel, v katerega hodi Consuelo.
Prekleto. Mojbog.
Živjo, srček. Mocha sem. Iščeš družbo?
Ne bi rekel. –Si peder, srček?
Ne! Zakaj … Kaj …
Mogoče mi lahko pomagaš. Si videla to punco?
Kakšno kavbojsko sranje pa je to? –Slika iz Knott's Berry Farm. Ne vem.
To je Lupe. Videla sem jo. Soba 216.
Si videla tudi kužka? –Pes ima prebavne težave.
Nima prebavnih … –Povsod serje. –Živčna motnja je.
Tudi prav. Če si boš premislil …
Mocha bo poskrbela zate. –Premislil bom o tem.
Jaz pa o tebi. Verjemi. Srčkan si.
Ura je 20.36. Nabavil sem zalogo za zasedo
in grem zdaj na mesto. Čas je, da malo zakurimo.
Živjo. –Živjo. –Juan, kajne? –Ja. –Živjo.
Ime mi je John. Živjo. –Vem, srečala sva se. Saj sem povedala tvoje ime.
Oprosti, spomnim se te. Le nisem vajen, da se kdo spomni mene.
Kako bi pozabila tipa iz temne ulice? –Kar tam bi te moral ubiti.
Oprosti. Ne bi te ubil. –Si govoril sam s sabo?
Ja, ne, v telefon sem govoril. Terenske zapiske delam.
Prima. –Ja. –Nocoj koga zasleduješ?
Ja. Najbrž ne bi smel omeniti, ampak zanimiv primer imam.
Sledim grafitarju po imenu Salvatore Lopez. Morda se naglasi drugače.
Obožujem ga. –Res? Ga poznaš? –Seveda. Banksy Venicea je.
Rada bi videla, kakšen je. –Jaz tudi.
Bi rad družbo? –Ja, ampak …
Zaseda je, samo v avtu sediš. –To me ne moti.
Prav. Zelo nizka merila za zabaven večer imaš.
Zdaj pa jaz. Za pofukat, poročit, ubit. Ellen DeGeneres, Oprah
ali Kelly Ripa? –Oprah bi pofukal,
ker je lepa. Nacionalni zaklad je.
In če bom naredil prav, bom dobil avto.
Poglejte pod sedeže. Z Ellen bi se poročil.
Ker ima smisel za humor. Žena ga mora imeti. In neskončno zalogo oblek
in superg ima. –Res je. –In ves dan pleše.
Torej bi moral ubiti Kelly. Sladko Ripa.
Samo zato, ker je igra taka in nekdo mora umreti.
Najbrž bi me prizadelo, pokvarilo zakon z Ellen in …
Pošteno.
Noro se mi zdi, da poznaš Salvatoreja Lopeza.
Odličen je. Dobro združuje japonsko teorijo shuka z ulično estetiko.
Ja. In njegovo intimno poznavanje moške anatomije. Zelo čutno je.
In kako žile sledijo tvojim očem. –Ja. –Pa senčenje mošnje. –Nehaj.
Po svoje si srčkan.
Pravijo, da sem kot mladi Roger Daltrey,
če bi veliko sedel za računalnikom.
Moj mali nudeljc. –Živjo. Dame.
Rada te gledam, ko odhajaš.
Buddy! Pridi sem. Tako. Si me pogrešal?
Pridi sem. Počivaj.
Kaj počneš v Lupini sobi? –Pse sprehajam. Ti niso povedali?
Nisi videti kot sprehajalec psov. –Res?
Je to vse, kar imaš, srček?
V to mesto sem prišel s sanjami. Umetnik ličenja za vse zvezde.
Ko sem spoznal Henryja, sem zavil s poti. Bil je sladek kot melasa.
Lepo je skrbel zame. Ljubil me je takega, kot sem.
Takega dobrega moškega je težko najti. –Meni praviš.
Kaj se mu je zgodilo? –Ubil sem ga.
Tako. Kako se ti zdi, srček? –Počutim se posebnega.
Saj sem vedel.
Veš, kaj sledi? –Vožnja domov?
Obriti te bova morala.
Takoj se vrnem.
Pridi, srček. Spraviva kužka v kopalnico, preden poserje posteljo.
Zabavno bo.
Ne zvijaj se, ker ne bi rad odrezal tisto malo, kar imaš tam spodaj.
Tako, Buddy. Tako, pridi sem. Pojdiva. Tako.
Vrni se! Nos si mi zlomil.
Punce! –Beži, Buddy. Našel te bom.
Mrha, vrni se! Pridi sem, pezde!
Dajmo ga.
Ujemimo prasca.
Pridite, punce. –Dajmo ga! Razbile te bomo!
Odpri. –Ven!
Srčkan je bil.
Živjo. –Živjo. –Kako gre?
Če si izposodiš, vrneš. –Seveda.
In? –Teden dni si mi dal. –Ne. En dan.
Ja, ampak en teden, ne? –Vedno je en dan.
En dan, ne? –Vedno je bil en dan. –Lepa šminka.
Ja, od moje punce je. –Poudari barvo tvojih oči.
En dan? –En dan. –Prav.
Spomni ga na rok.
Gotovo si ti, Lew. Samo ne vem, kaj se ti dogaja. –Časa mi zmanjkuje.
Kitajci pridejo jutri pogledat blok. –Rokoborec lucha libre je.
V glavo te jebe. –Ne bom mogel prodati. Vse bo šlo v nič.
Rekel si, da boš uredil. –Saj bom.
Uredil bom. –Prav? –Kristus. –Kristus.
Lew, bi mi lahko posodil 5000 $? –Hočeš, da ti posodim …
Jebi se. –Pa ti? Ti bi moral to urediti.
Vem, oprosti. Nekaj me je zmotilo.
Samo najdi tega grafitarja. –Zelo ustvarjalen je.
Niti predstavljal si nisem takega jebanja v glavo.
Ej, Dave. Sam piješ, sonce pa še sije.
Deložirali so me iz lastne hiše. –Žal mi je. Veš, da sem ti v oporo.
Vem. –Obljubi, da mi boš dovolil, da sem ti v oporo. –Prav.
Bom.
Računam nate, da si sidro v mojem življenju.
To moraš spremeniti. –V oporo sem ti.
Glede tistih pet jurjev z obrestmi, ki jih potrebujem,
da me Yuri ne ubije.
Od zaključne razprodaje. –Hudo.
Moj denar je tvoj. –Hvala, stari. Hvala.
Res ti hvala. Se učiš puščati? –Res puščam.
Na, lahko si pri meni. –Hvala.
Ej, Yuri. –Ej.
Najlepša hvala. –Z veseljem. Mož beseda si. –Ti tudi. Hvala.
Poslušaj, ne sposojaj si pri meni. Nevarno je.
Ja. –Hvala. –Ja, še enkrat hvala. –Gremo, dami.
Steve? Počakaj.
Poslušaj. Imam ga.
Imam Salvatoreja. –Kaj? –Naravnost vanj sem gledal.
Ne vem, ali to kaj spremeni, vendar ni Hispanec.
Salvatore Lopez, ne? Ni. Črn je.
Prav. Kmalu pridem. –Zato še nisem rasist.
Samo mislil sem, da te mogoče … Tukaj bom. Kristus.
Ti si pa Salvatore. –Ja. In?
Koliko stane ta? –10.000 $. –Veš, kaj? 5 $ ti dam,
pa v zapor ne boš šel. –Zapor. Raje se spelji.
Kaj? Miruj, drkač.
Teme si mi pobarval modro. Se spomniš? Povej vse, kar veš.
Jebi se. Ta barva ne gre stran.
Si mu pisal po obrazu? Ali si ga samo poteptal?
Pa kaj je s tabo in tem nasiljem? Sranje.
Poglejte, kdo je. –Kaj bo, cholos?
Kje je moja roba? –Ja, kje je njegova roba?
Tukaj stojim. Slišim, kaj pravi. –Zapri!
Ne govori tako z njim. –Ti pa zapri. –Že v redu. V redu je.
Tebi in psu se čas izteka. –Saj Lupe še nisi našel, kaj?
Ti naj bi jo iskal. Svojo robo hočem. –Jaz pa svojega psa.
Mater. Krasno. –24 ur imata.
Našel te bom. –Zabavaj se. Tebi je najbrž vseeno,
ampak praviš 24, tvoje roke pa kažejo 42.
Jaz znake tolpe vadim pred ogledalom.
Vidiš to uro? Za en drek je. Jebi jo.
Pa kaj ti je?
Včasih bi moral malo ven. –Vem. Kaj delaš? –Ukrasti moram mamila
za tolpo, da bom dobil nazaj psa. Najprej pa moram zrukati
nepremičninske cepce. –Prima. –Greš zraven?
Ja. Zveni zabavno. –Zna biti nevarno. –Mogoče bom umrl.
Živjo, h g. Carterju sva prišla. –Ste dogovorjeni? –Ne.
Povejte, da zastopava Žida Lewa. –Žida Lewa? –Žida Lewa. Pohiti.
Trenutek.
Pohiti? –Nimam več potrpljenja. –Vzemi mentol.
Kako lahko pomagam? –V riti si.
Prosim? Gre za denar?
Vedno gre za denar. Žid Lew je. Potrebujeta nekaj dolarjev?
Ne. Ampak ponudba je taka.
Židu Lewu boš dal dobro ponudbo
zaradi vse, kar si naredil njegovemu bloku. –22 milijonov, bi rekel.
22 milijonov? –Davu pa boš dal čisto novo stanovanje.
Ena spalnica in dnevna soba. –Na plaži. Brezplačno.
Čas je da pokličem policijo. Dovolita. –Dobro.
Lahko jim pokažeš tole, podpisano … –Overjeno. –Zapriseženo izjavo
grafitarja Salvatoreja Lopeza, ki si ga najel, da slika po Lewovih blokih
in bi Kitajci umaknili ponudbo, ti pa bi kupil ceneje. Smo zmenjeni?
Ali bom s tvojo glavo naredil luknjo v zid?
Tako, fanta. Lep dan želim. Adijo.
Manjka. –Kaj? –Manjka. –To je vse, kar mi je Prince dal za robo.
Prisežem, Oscar. Ne bi ti lagala.
Nazaj k Spyderju moram, preden posumi.
Kaj bo, če Spyder izve?
Jebeš Spyderja.
Kam pelješ mojega psa? –Zunaj sem ga našel. Zdaj je moj.
Kaj? –Tu ostani. –Klinc ubrisani.
Čas za odhod. Jebeš Oscarja in jebeš Spyderja.
Terna. Kaj je? –Nekaj rezerve. –Pa že.
Si to dobil pri mamilarskem baronu? –Ne. Se spomniš Dane Kaminski?
Ja. –Njen stari je bil policaj. –Lepo. –Granato? –Ja.
Prima. –Hvala. Bokser? –Ja.
Metalna zvezda nindž? –Ja.
Res hočeš zraven? –Saj nimam drugega dela. S tabo sem.
Na lov. Lepo.
Prazno gumo imaš. –Kaj? Resno?
Zrihtaj to. –Gigi ne rihta gum.
Sranje. –Zrihtaj, sicer bova prepozna.
Prav. –Pohiti. –Pohiti. Mrha. –Kaj? –Prav si slišala.
Super. –Kaj tako dolgo traja, punca?
Jaz bom vzel. –Prav.
Kje je moj pes? –Spyder ga ima. Prisežem.
Živjo, Dave sem. Z elektriko sem zrukal tvojega prijatelja.
V prtljažniku drema. Poskusi te zapestnice.
Brezplačne so.
Kje je preostanek kokaina? –To je vse.
Strel v koleno. To bo bolelo. –Prav, prav.
Prodala sem ga črncu, Princeu. –Kje ga najdem?
V baru Bird Cage.
Zelo srčkana si. –Kam gresta? Ne moreta me pustiti tukaj!
Ne skrbi, poklicala bova 911, čim izgineva. Uživaj v zaporu.
Gringa ubrisana!
Si pripravljen? –Prvič po enem letu mi stoji.
Na to izjavo nimam česa reči.
Hej, stari, kako gre? –Jebi se. –Je konzumacija? –Jebi se.
Prince naju pričakuje. –Kaj je v kovčku? –Denar za nakup kokaina.
Kasneje sem jo hotel uporabiti. Je tu stranski izhod? –Jebi se.
Najlepša hvala. –Res si dober. –Jebita se.
Manhattan, čist. –Vodko s tonikom.
Naj ti pojasnim, kako to gre?
Ne tako hitro. K Princeu sva prišla. Spyder naju je poslal.
Spyder? Oscar je včeraj poslal neko punco.
Počakajta.
Sprejel vaju bo, upa pa, da vesta, kaj delata. Vrata na koncu.
Hvala.
Prince je sodoben podjetnik. Pranje denarja, prostitucija, mamila …
Le s čim se ne ukvarja? –Ta dva ne spadata sem.
Kaj, hudiča, ta dva …
Kdo, jebemti, pa sta?
Jaz sem Steve. –Jaz pa Dave. –Najprej, dati mi moraš vizitko
tega DJ-ja. Odlično muziko vrti. –Zaradi DJ-ja sta prišla k meni?
Zmešana sta. Dovolj čvekanja. Odpri kovček.
Samo pokaži mi robo. –Odpri kovček.
Pokaži mi robo. –Odpri kovček. –Pokaži robo. –Odpri kovček.
Pokaži jebeno robo. –Jebemti, odpri kovček. –Pokaži jebeno robo.
Odpri jebeni kovček, Steve. –Kaj delaš? –Ubijte kretena.
Sranje.
Čisto mirno in tiho sedi. Tole ti bom držal na vratu.
Bodi miren. Vstala bova. Prav? Dajva.
Zdaj gre zares. Ti, odloži pištolo. Odloži jo.
Vzemi kokain, daj ga v najin kovček in ga zapri.
Tik-tak, tik-tak.
Tako. Lepo počasi. Počasi. Glej, kod hodiš. Ti si glavni, šef.
Jebi se. –Dave, boš ti? –Bom.
Dobro. Počasi. Ne gani se. Slišiš?
Veselilo me je. Drži to.
Sranje.
Jebemti.
Kaj pa bežite? Odpuščeni ste! Vsi ste odpuščeni!
Ja, tip z mafini. –Si našel kokain? –Daj mi Spyderja. –Jebi se. –Ne bom.
Povej Spyderju, da imam njegovo koko in hočem svojega psa in denar. Prav?
Nocoj bom prišel. Adijo.
To je šlo zlahka. –Zlahka noter, ne tako zlahka ven.
Past voham. –Imaš načrt? –Seveda.
Saj ti je jasno, kaj se dogaja, ne? Prvič v življenju postavljaš potrebe
Katey in Taylor pred svoje.
Jaz pa delam povsem nasprotno.
Prvič v življenju postavljam svoje potrebe pred tuje.
Postal sem ti, ti pa si postal jaz.
Malce neposredno je. –Že, a nisem veliko vadil.
Odlična novica! Kristus! Jaz sem. –Kaj pa ti tukaj?
Nekaj imam za vaju.
Živjo. Dan prezgodnja sta. Luau je prestavljen na jutri.
Jebi se! –Manu? Prosim. –Oprosti.
Prav? –Oprosti. –Že v redu. –Prišla sva se ti opravičit, Steve,
ker sva te zbutala. –Mali je rekel, da bi se morala.
Zakaj ubogata malega? –Z najino sestro hodi.
Koliko sester imata? –Samo eno.
Ja, kar zgodilo se je. Nora kemija, kar takoj od začetka.
Zelo vročično, ampak spoštljivo. Spodobno. Vroče spodobno.
Zakaj nista zbutala njega? –Mami je všeč.
Spoznal si Nolino mamo? –Ja, včeraj.
Čudovito kosilo. Joan je odlična kuharica.
In oba obožujeva stare filme.
Smo vsi prijatelji? –Ja. –In?
Tvoja dolžnika sva. Če karkoli potrebuješ, naju lahko poiščeš.
Imata zdajle kakšne opravke? –Vem, da sem v manjšini,
a ne maram streljanja v srhljivih mamilarskih pasteh. Če že kaj,
sem bolj naraven, za spopad z rokami. Zato sem to izpustil
in se vrnil v pisarno. Delat pisarniške stvari.
Tako, mali. Drži. Pridi. Pojdimo stran.
Ja?
Bolj slab načrt, če lahko pripomnim. –Ostani tu s kokainom.
Po Buddyja grem. Skrij se. –Pravega si izbral za to delo.
Jebi se.
Kaj, jebemti? –Tisti mafinski pezde je.
Vrnil se je. Streljal je name.
Opazuj okna. Našel bom tega mafinojebca.
Odvrzi pištolo.
Spyder ve, da sta ti in Lupe ukradla mamila? In da si jo fukal?
Kje je moja koka, mrha?
Ti pezde lažnivi.
Kaj pa zdaj? –Zmenila sva se. Tvoj kuža in denar za moj kokain.
Ja. –Imaš mojo koko? –Na poti je.
Kar daj, pezde! –Dave! –Kaj, jebemti, pa počneš? –Utrgalo se mi je.
Dobro, ta je tisti.
Je to zame? –Ja, tako je. Imam ga.
Dobro, stari. Hvala.
Spravi to.
Tukaj je. Pridi, Buddy!
Kako sem te pogrešal. Si hranil mojega psa?
Pedigree, jagnjetina z rižem. Obožuje ga. –Res je.
Hvala, da si pazil nanj. –Ni problema. –Vse v redu?
Ja. Se vidimo. –Prav.
Tale Spyder pa ni slab.
Steve je opravil nalogo. Je bila izvedba neobičajna? Seveda.
Bi moral k zdravniku zaradi več pretresov v 24 urah? Vsekakor.
Bi mu koristil terapevt, da bi razrešil nekaj svojih težav?
To ni moja stvar. Glavno je, da je Steve dobil psa nazaj.
Žid Lew je sklenil dober posel, jaz pa sem dobil punco.
Nisem mislil, da bom kdaj to rekel. –Tvoja je.
Lepo skrbi zanjo. –Bom, Lew.
Najlepša hvala. –Ja.
Prav si naredil. –Ne.
Živjo. –Živjo. –Ti je nova soba všeč?
Super je.
Hvala, stric Steve. –Veš, da. Lepo se imej.
Mislim, da se ti bo prilegel.
Hvala.
Vroča krava!
Zrezek bom. –Kakorkoli že, vsi smo zadovoljni.
Primer zaključen.
Prosim? –Steve. Jaz sem. John.
Slabo slišim. –Jaz tebe dobro. –Kdo je? –John.
Vem, da se najbrž vsi veselijo moje slavne testeninske solate,
ampak ne bo šlo. –Povabim te na žur, pa ne boš ničesar prinesel? –Ne, ne.
Ne morem priti na piknik. Solata je že narejena. –Nič hudega.
Se vidiva jutri. –No, ja … Halo?
Prekinil je. –Grozno. Če on noče k nam, moramo mi k njemu.
Torej moraš povedati, kje je.
Ne bom. Sami ga boste morali najti.
In Steva ne boste našli. V Veniceu že ne. Vsako luknjo tu okrog pozna.
Izginil bo. Ima prijatelje na visokih in nizkih položajih.
Nisem mislil citirati te country pesmi, ampak reči hočem,
da bo ob prvem znamenju težav postal duh. Ne dobesedno, ampak …
Čakaj. Clancy, zavrti za minuto nazaj. Na katerem naslovu je hiša,
ki smo jo dobili od Žida Lewa? –Sem v hiši Stevovih staršev
na ulici Holland Canal 845, v tisti z belo ograjo. S sredine stoletja.
Res? In ravno pravi čas, ker sem sestradan.
In obožujem testeninsko solato. Menda tvoja slovi.
Ste lačni? Gremo jest? Prav. Na žur gremo, belček.
O bog. Nikar, prosim.
Pravzaprav … Pojdimo. –Hvala. Hvala, da me nisi ustrelil v jajca.
Prav. Kar tukaj bom.
Ne.
Prevod - RETAiL HC SubRip metalcamp
Priredil in uredil metalcamp
Tehnična obdelava DVD Rippers Slovenija